Poezija je bila dominantan vid književnog stvaralaštva u Iranu.
I prva povelja o ljudskim pravima.
Međutim, sadašnji režim guši slobodu govora.
Omladina mu se suprotstavlja, na ulicama i iza zatvorenih vrata.
Zasnovano na istinitoj priči.
Zovem se Afšin Gafarian. Iranski sam državljanin.
I ja sam plesač.
Deset godina ranije
Filmovi
Prljavi ples (1987)
Afšin! Afšin! Afšin!
Afšin, uhvati me za ruku. Uhvati me za ruku.
Afšine, šta si uradio? -Plesao sam na času i učitelj mi je udario packe.
Vidiš li one ljude tamo? Oni su iz Basidža, paravojne formacije.
Ako te uhvate da plešeš, proći ćeš gore od toga. -Ali zašto?
Oni smatraju ples zabranjenim. Ako ćeš već plesati, nađi sigurno mesto.
Oni se nikoga ne boje Afšine. I ako ikad krenu na tebe, samo beži.
Ti si Afšin Gafarian? -Jesam gospodine. -Sedi.
Dakle... voliš da plešeš?
Jesi li nekad čuo za Sabu?
To je plesna škola ovde u Mašadu. I nije ni nalik drugim školama.
To je strogo čuvana tajna. Mislim da će ti se svideti.
Vodi je jedan šarmantan čovek.
~PLESNA ŠKOLA SABA~ Dođi sutra u 16:00. Nemoj da te nema.
Danas, želim da ti... Afšine! Dobro došao u Sabu!
Dođi, pridruži nam se. Sedi.
Ovde me možeš zvati Mehdi. Postoje stvari koje moraš razumeti Afšine.
Naša zemlja je nalik dva paralelna sveta, zajedno spojena.
Jedan je onaj napolju, a drugi svet je ovaj, iza zatvorenih vrata.
Napolju postoje zakoni, zapovesti i gresi.
Ali ovde, u ovom svetu, mi smo slobodni. Drži.
Ovo je tvoja Saba članska karta. Moraš mnogo toga naučiti.
A to je odlična stvar.
Narode, svi se skoncentrišite na ovo. I slušajte ovu muziku pažljivo.
Potiče iz daleke zemlje. To je delo izuzetnog umetnika.
Govori o životu, strasti, postojanju.
Neka vas dotakne i pokrene emocije u vašem srcu.
Ne razumeš, mogu pohađati nastavu, mogu se takmičiti.
PLESNA ŠKOLA SABA ~Mašad~
PLESNA ŠKOLA SABA
Mehdi, zašto nas oni mrze?
Zato što su dečaci i devojčice u istoj sobi.
I pohađaju umetnost, to je greh u njihovim očima.
Hoće li se vratiti? -Naravno.
Dakle, šta ćemo mi da radimo? -Nabavićemo nove prozore.
Afšine, ovo je Rudolf Nurijev. On je bio Rus.
Pobegao je u Pariz jer su ga hteli staviti u zatvor.
Podseća me na Rumijevu pesmu.
"Obasut svetlošću tvojom, naučih kako voleti."
"U tvojoj lepoti." "Poeziju pronađoh."
"Ti plešeš u srcu mome, gde te niko ne može videti."
Gledaj ti još malo. Vratiću se.
PLESAČ U PUSTINJI
TEHERAN, IRAN, 2009.
Musavi! Musavi! Musavi! Musavi! Musavi! Musavi!
Musavi! Musavi!
Mitinzi se održavaju širom Irana, usled nadolazećih izbora.
Glavni protivkandidat predsedniku Ahmadinedžadu je Mir Hosein Musavi.
To je ime koje se uzvikuje na ulicama Teherana.
ISLAMSKI SLOBODNI UNIVERZITET ~TEHERAN~
U redu. Lepo je videti i nova lica.
Stvarno je štete, zaista dobra slika.
Da, jeste.
Sve po starom. Ja je stavim, oni je sruše. Prepravim je, oni je unište.
"Čin zabrane." Tako se mi igramo. Ali imam pregršt slika.
Ja sam Afšin. -Ja sam Ardi.
Izvini. -Ma ništa, ne brini. -Ovo ti je drugi dan, prva godina? -Da.
Odakle si? Iz Teherana? -Ne, iz Mašada sam. -Mašdinac.
Šta je? -Daleko si od kuće prijatelju? -Da.
Moraš znati osnovna pravila. -Koja? -I na univerzitetu, budi oprezan.
Pogledaj, vidiš li? Student Basidžac. -Basidžac?
Zar i ovde? -Da, pogledaj. Šta to radi? Zapleniće joj knjigu?
Verovatno je nelegalna. Ali moramo izraziti naš stav. Ostani tu. -Šta?
Ostani tu. -Ardi, čekaj. Nemoj Ardi. -Hej! Šta to radiš kog đavola?
Ardi! -Zdravo čoveče, šta radiš? -Izvini što kasnim.
Hvala što si sačekao. Dođi da upoznaš mog novog prijatelja. Afšine, dođi.
Afšine, ovo je moj prijatelj Mehran. -Zdravo. -Afšine, ovo je Mona.
Ćao. -Mona, ovo je Afšin. -Valjda te nije iskvario.
Nije još. -Daj mu malo vremena. -Da, da, baš smešno. -Koliko je sati?
Hajde, zakasnićemo. -Dolaziš li večeras?
Da. Zapravo će i Mašdinac doći. Vidimo se ovde ispred kapije u 22:00.
U redu? -Ćao. -Hajde, idemo. -Drago mi je što sam te upoznala.
I meni takođe. -Vidimo se kasnije. Ova gužva je strašna.
Viđao sam Mehrana na časovima glume, nije delovao kao neko ko ih pohađa.
Otkrio sam njegovu veliku tajnu, bio je student inženjerstva.
Roditelji mu braniše ali krišom dođe na moj čas. -Nije istina. -Jeste.
Gde idemo? -Zdravo ljudovi.
Afšine, dobro došao u Ajatolahinu najgoru noćnu moru!
To je njen dečko, Naser. Predsednik studentskog parlamenta.
Vodiće pozorišnu trupu sledeće godine u Pariz. Srećno kopile odlazi.
Šta to puše? -Heroin. Ovaj režim...
Preplavili su ulice s ovim sranjem. Žele da nas umrtve.
Zanemari njih. Zabavimo se i uživajmo u žuraji. Hajde!
Siruse, kako si mi čoveče. Drago mi je što te vidim. -Vodka beluga.
Fensi piće, hoćete i vi malo? -Imaš pristup jutjubu?
A zabrana? -Proksi server. -Pogledaj Afšine, svideće ti se.
Skriveno emitovanje iz Vašingtona.
Ovo je nezvaničan i pravi glas Persijske omladine.
Baš je kul, zar ne? -Glas koji režim ne želi da čujete.
Momci, klopa je spremna. -U redu, dolazimo.
Hoće ti smetati ako... -Ma jok brate, samo surfuj.
Piruete
~Tvins ples~ Hajde! Taj rad!
Moderni ples
Afšine. Previše visiš na jutjubu druže. -Dobar je, zar ne?
Afšine. Pokaži mi taj korak, oduvek sam želeo da ga naučim. -Koji?
Taj "mesečev korak". -"Mesečev korak?" -Da.
Pokaži mi? -Težište je na ovoj nozi. -Da. -Onda ih menjaš.
Ideš unazad i menjaš. I menjaš. -Izgubićeš apetit.
Ljudi, vreme je za klopu, hajde. Ohladi se. -Afšine, pregrizi nešto.
Ljudi, razmišljao sam nešto. Želim da osnujem plesnu trupu.
Šta? -Želim da osnujem plesnu trupu. -Da, pokušaj u kantini.
Pleši na stolovima... -Mehrane, ozbiljan sam. -Sa profesorima.
Ko će ti se pridružiti u plesnoj trupi? -To je nelegalno.
Ples je nelegalan. -Tehnički gledano, nije.
Zabranjen je. -Dobro, apsolutno je zabranjen.
Nasere, i vodka takođe. -Želiš da mi osnujemo plesnu trupu?
Ne, već da kontrolišemo naše živote. Da osnujemo nešto naše.
"Samo što nama pripada." -Da, bez pravila.
Bez pravila? -Ja volim da plešem. -Mona. -Šta? -Vi ste pukli.
Kako ćemo to izvesti? -To mora ostati tajna.
Ko će nas učiti? -Jutjub. -Jutjub? Sirus je u pravu, ti si lud.
Kažeš to, jer ne znaš da plešeš. -Mona, ovo nije šala.
Uhvate li te da plešeš ideš u zatvor. Znaš šta se desilo mom prijatelju.
Nakon par meseci boravka u Evinu kosa mu je pobelela. -Čuli smo Nasere.
Ma daj Nasere, niko to ne želi. Znaš, kada plešem...
Osećam se slobodno. Kao da mi niko to ne može uzeti. Nema ograničenja.
Stvarno ovo želiš? -Da. -Mehrane, šta ti misliš?
To je nešto sasvim drugačije. -Podzemna plesna trupa.
Mislim da je to odlična ideja.
Moramo negde vežbati. -Nemamo gde u univerzitetu.
A tvoja rođaka? Ona poseduje onu staru zgradu? -Štamparija? -Da, da.
Prazna je, možda tu možemo. -I niko ne bi znao.
Osim Basidža. -U napuštenoj štampariji? -Kaži da je za vežbanje.
Da je za pozorišni nastup. -Neka izolovana soba. Izvan vidokruga.
Ovo je savršeno. Odlično!
Ne, naravno, sve dok je sigurno. -Počnimo sutra.
Je li to sigurno, bićemo bezbedni? Šta ako nas otkriju? -Ne brini.
Kako ćemo očistiti sobu. -Odvojeno ćemo putovati i sakriti ključ ispred.
Neće nam biti lako. -Biće, videla si kako Ardi pleše.
Ja sam neverovatan.
Jesi spreman? -Jesam. -Počnimo. Ardi, stani u liniju.
Pokušajmo s ovim pokretima Šta ti misliš?
Da, u redu. Dakle... Počinjemo ovako s desnom nogom.
Hoćemo to raditi...
Dakle, ovo je plesna trupa. -Kako si... -Da ste iole pametni...
Poslednji koji je ušao trebao je izvaditi ključ s polja.
Opustite se, čula sam dok ste pričali o ovome. Neću nikome reći.
Da je suprotno, ja ne bih ni došla. Dakle, mogu li izvesti audiciju?
Znamo li se od ranije? -Ne. Zovem se Elahi.
Ljudi, ko je ova cura?
Možeš početi.
Dakle? -Upadaš u grupu.
U redu, počnimo onda.
Zdravo. -Zdravo.
Dakle, šta misliš o ovome? -Vidi se da si posvećen.
Ali moraš da radiš na tehnici. I to mnogo. Bez toga, džabe ti sve.
Ko je tebe naučio da plešeš? -Moja majka.
Pre revolucije, bila je član Nacionalnog baleta Irana. -U Teheranu?
Naravno. U svoje vreme, bili su prave zvezde.
Čak ih Nurijev i Fonten naučiše tačku "Gusar". -Rudolf Nurijev je bio ovde?
Deluje nestvarno, zar ne? -Ispričaj mi više o tome.
Bilo je 50 plesača, većinom iz Evrope i Irana. I par Amerikanaca.
Pošto je ples postao veliki greh, tako se završilo sa tim. U redu?
Vidimo se sutra.
Pronašao sam zanimljiv video na netu. Mjuzikl Boba Fosija.
Zanimljiv je, mogli smo ga odgledati zajedno. -To me zoveš da izađemo?
Ne znam, šta ako me odbiješ? -Znaš li kuvati?
Dobro spremam biljni pasulj s mesom. -Ko to kaže? -Moja majka.
Zdravo. -Zdravo. Šta se radi? -Crkao mi je tv.
Izborna debata, svi je gledaju. Musavi se obraća narodu.
Obeća da će ukinuti versku policiju. Sadašnji predsednik je prošlost.
STUDENTSKI DOM
Dok se izborna trka za predsednika Irana...
Brate.
Kako je majka? -Misliš da sam zbog toga došao? -Ne znam zašto si došao.
Prošlo je dugo od kako smo se videli brate. Osećam kao da me izbegavaš.
Izvini. -U redu je, znam da naporno radiš. Jesi stekao nove prijatelje?
Držim se dalje od problema. -Dobro.
U redu, priznajem da si me provalio. Došao sam da te zamolim za uslugu.
Ljudi prave probleme na izborima. Neprijatelji našeg predsednika.
Ovaj univerzitet ih je prepun. Basidži žele izveštača unutra.
Hoćeš li mi pomoći, brate? -Ispiti mi počinju za dva meseca.
Ne mogu, moram da se fokusiram na to. Žao mi je.
Moj brat, budući inženjer. U redu je, poštujem to.
Uživaj u obroku.
Zdravo, društvo! Sačekajte me ovde.
Miting počinje i svi su došli. Šta? Dođite, kao mali znak podrške.
To ništa neće promeniti. -Tu grešiš. -Hajde.
Dobro, hajde. -Tako je! Da! Tako je! Da!
Musavi! Musavi! Musavi! Musavi! Musavi! Musavi!
Kako probe napreduju? -Sve ide po planu.
Teško se skoncentrisati usled izbora. -Da, ideš u Pariz kao slobodan čovek.
Da. -Mir s vama, kako ste? -Neka je i s vama mir.
To se vraćate sa mitinga, zar ne? -Samo se vraćamo kući.
Glasaćeš za Musavija? -Da.
To znači da nisi vernik. -Idemo kući. -U braku ste?
Koliko dugo? -Nemoj, molim te. -Ne obraćam se tebi. Ljubiš li je?
Reci mi, kakvog je ukusa? -Hej. -Ne, nemoj. -Idemo, idemo.
Ne, ti ćeš ostati. Izgledaš tako nevino.
Koliko kurva poput tebe košta?
Reci mi, je li vredna toga? -Nasere!
Nasere! -Nasere! -Nasere! Nemoj!
Ljudi, društvo... -Nasere! -Nasere!
Kako je on? -Upravo je završena operacija, kažu da će biti dobro.
Šta si uradio? -Šta smo uradili?
Šta smo mi uradili? Šta su oni uradili? -Zašto bi to uradili?
Zato što su životinje, Mehrane. -Moramo biti oprezniji. -Oprezni smo.
Možeš ti to, samo se opusti. Nemoj razmišljati o onome što se desilo.
Elahe. Elahe, pođi sa mnom. -Neću.
Elahe, pođi sa mnom. Elahe! -Neću!
Rekla je da neće. -U redu je, ja sam joj prijatelj... -I ja, takođe.
Inače, Naser je dobro.
Znaš i sama da najbolje plešeš u grupi. To ništa neće promeniti.
Ali ne možeš plesati navučena na heroinu. -Šta si ti, verska policija?
Ne osuđujem te, samo brinem za grupu.
U čemu je poenta? Oboje znamo da ovo nikuda ne vodi.
To nije istina. -Gde vodi? Reci mi Afšine, koji je veliki plan?
Ovo nije dovoljno. Moramo nastupati...
Pred publikom. Druga je stvar vežbati ovde, ali u čemu je onda poenta?
Čemu plesanje, ako nas niko ne vidi? -Ovde je sigurno. -Ko bi nas gledao?
Svi koji žele da dođu. Naći ćemo publiku. -Svako ko želi biti uhapšen.
U redu, u redu. Gde ćemo izvesti nastup? -Ne možemo nigde.
Zašto? -Previše je opasno. -Šta mislite negde izvan grada?
Gde?
Kad sam prvi put napustio porodicu i otišao u Teheran, išao sam pustinjom.
Pogledajte, vidite li? Možemo plesati u pustinji.
Tamo nema režima. I niko nas ne može pronaći.
Tako je, apsolutno si u pravu.
Jesi li dobro? -Da, dobro sam.
Ne brini za tvoju tehniku. Nemoj misliti o tome.
Naravno da moram, tako si me naučila.
Afšine, možeš ceo život provesti usavršavajući tehniku.
Ali ćeš napraviti razliku, tek kada pronađeš svoj tajni jezik.
Onda ćeš početi komunicirati. Povezivati se.
Ples može biti sve. Mahanje kad se pozdravljaš ili klečanje kad se moliš.
Ili podizanje pesnice u vis, jer veruješ u nešto. To si me ti naučio.
'Bem ti luk.
Uđi.
Ti si ovo spremio? -Jesam.
Žao mi je.
Zabranili su balet nakon revolucije.
Ples je bio mamin život. Bila je deo plesne grupe 10 godina.
To je bio njen kiseonik. I nije mogla da diše bez njega.
I tek tako, morala je prestati.
Jedini način da nastavi dalje... Bio joj je da mene nauči da plešem.
U kući, iza navučenih zavesa.
Bila je baš stroga. I mnogo zahtevna. Nije me ni malo štedela.
Ali, to joj nije bilo dovoljno. Odnosno, ja joj nisam bila dovoljna.
I onda bi se naduvala. Ja sam mislila da je samo umorna.
Mislila sam da sam je razočarala. Ali nisam to želela.
Želela sam da budem kao ona. Nastavila sam sama vežbati...
Sve do momenta kad ona ne bude mogla. Znaš li da je ona...
Njen san je bio da me vidi kako plešem na bini. Iznova i iznova.
Čak i kada je jedva govorila.
Kada sam imala 13 godina... ona je se predozirala.
Nakon sahrane, ronjala sam po njenim stvarima... i našla njene zavoje.
Od toga je bol prestajao. I još uvek prestaje od toga.
Ne želim da se probudim iz toga.
Preguraćemo period detoksikacije zajedno.
Elahe.
Afšin Gafarian, vratio se iz mrtvih. -Kako se odvijaju stvari?
Dakle, Sirus nam je rekao za nju. -Da, ali sada je skinuta s toga...
Ne zanima me. -Ardi, ne zaboravi zašto ovo radimo. -Kako se usuđuješ to reći.
Nismo te nedeljama videli. Jesi li posetio Nasera?
Afšine, zaboravio si ko su ti prijatelji. Zadnji put kad te videh
ima si sjajnu ideju u koju smo verovali. Nemoj to ugroziti zbog nje.
Danas ću vam govoriti o veoma važnoj stvari vezanoj sa našu državu.
Pre trideset godina, ova zemlja je bila u haosu.
Uz korumpiranog predsednika. Vlada je zanemarivala potrebe svog naroda.
I onda je došla revolucija. Cela zemlja se usprotivila tom režimu.
Bili smo ujedinjeni. I mi smo promenili istoriju.
Bio si u pravu za ono što si rekao. -Ali borba i dalje traje. -Žao mi je.
"Neprijatelj nam utrobu izjeda." Na ovim izborima... -Idemo odavde, važi?
Ima ljudi koji žele da nas podele... -Hajde, idemo. -I da nas oslabe.
A mi se protiv takvih i borimo.
U redu, pitaćemo samo ljude kojima verujemo? -A kome to verujemo?
To ćemo mi proceniti. -Sada se izlažemo velikom riziku, zar ne?
Ako nas uhvate, znaš li šta nas čeka? -Naravno da znamo Mona. -Stvarno?
Da je tako, bio bi uplašen. To nisam čula u tvom glasu. -Svi smo uplašeni.
Mona, pričali smo o ovome. -Da, ali vežbati ovde, i stvaran nastup
tamo je... -Odustaje. -Začepi bre.
Toliko si naduvana da nemaš predstavu šta se događa. -Ti me ne poznaješ.
Nije ovo u vezi tebe! -Ne obraćaj mi se tako! -Imaš li ti predstavu kroz
šta je ona prošla u ove tri nedelje? -Ardi. -I šta joj znači biti ovde...
Ljudi, lakše malo... -Možemo li početi s probom. -Ne!
Videli ste šta su Naseru uradili! Mi ćemo od njega gore proći.
Ne možemo ovo uraditi. Ja ne mogu.
Moram da idem, žao mi je. -Molim te Mona, nemoj ići. -Nemoj!
Ovo je velika stvar za nju. -Prestani Ardi. -Šta sam pogrešno rekla?
Šta nije u redu s tobom? -Samo sam iskrena bila. -A ti?
Hajde da počnemo. -Šta? -Počinjemo s probom.
Počeli smo s plesom da imamo kontrolu i osećaj slobode. Pogledaj nas sada.
Ovaj režim uz pomoć Basidža nas davi. A mi se gušimo.
Možemo plesati u pustinji. I osećati se slobodno na par sati, na tren.
To je sve što želim da uradimo. To je poenta cele priče.
Ti ljudi... to su tvoji prijatelji? -Jesu...
Deluju kao nevolja. Želeo sam da ti pomognem oko učenja.
Sada... ja nisam inženjer, ali...
Ovo sigurno nije nacrt nekog projekta.
U redu, 20 ljudi je reklo da će doći.
To je još 20 njih koji znaju osim nas. Da nas ne bi ugrozili...
Samo ću ja znati lokaciju nastupa.
Ardi, kada odeš po publiku...
Sat vremena pre, reći ću ti gde je. Dok budeš vozio autoputem prema jugu.
Ovo je naš momenat. Ako stanemo, sakrijemo se ili promenimo mišljenje.
Oni će pobediti.
Aktiviran nečujan režim
Poruka od Satara: Reci mi lokaciju?
Tamo je. -Mi smo oko 1000 kilometara južno od Teherana?
Da, misliš da smo dovoljno daleko? -Valjda jesmo.
Upadajte. "Vozi Miško."
U redu, "stigni Miška".
Nemoj da brineš, sve će dobro proći.
Znam da hoće, drži... -Hvala ti.
Elahe.
Afšine! Afšine...
Afšine. Afšine, stani molim te.
Afšine! "Stig'o Miško!"
Hajde da se pripremimo. -Ljudi, sedite, sedite.
Obećavam vam da niste uzalud došli. Nadam se da ćete uživati u nastupu.
Nova poruka od Mehrana: Lokacija je 200 kilometara istočno.
Ovo su odlične vesti za ceo Iran. Vlada je objavila da je
predsednik Mahmud Ahmadinedžad reizabran sa 62.6% glasova.
Njegov protivkandidat, Mir Hosein Musavi je dobio 33.7% glasova.
Malo sam iznenađen. Šta više, deluje mi da su ovi izbori namešteni.
Musavija podržava velika većina uz pratnju sve više entuzijasta
koji se sve jače i hrabrije protive Ahmadinedžadovom režimu.
Pokaži nam te glasove? Gde su ti glasovi? Pokaži nam te glasove?
Pokrali ste izbore! Gde su naši glasovi? Pokaži nam te glasove?
Gde su ti glasovi?
Pokrali ste izbore! Gde su naši glasovi? Pokaži nam te glasove?
Gde su naši glasovi?
Šta se desilo? -Vraćam se u zavičaj. Potreban sam porodici.
Stani, ko te je to istukao? -Moj brat je Basidž.
Želeo je da vas izdam, ali nisam mogao.
Bili smo slobodni u pustinji, bar na jedan tren.
Nisam mogao to da uništim. To će uvek živeti u meni.
Musavi! Musavi! Musavi! Musavi!
Musavi! Musavi! Uz Hoseina! Mir-Hoseina!
Za Hoseina! Mir-Hoseina! Uz Hoseina! Mir-Hoseina!
Pazite! -Afšine! Afšine!
Afšine! -Ardi! Ardi!
Šta snimaš bre!
Njega izvadi! -Nisam ništa uradio!
Žao mi je! -Hoćeš da znaš gde je tvoj glas? -Žao mi je! -Evo ti tvoj glas.
Dajte mi njihove novčanike.
Plesna škola Saba. Ko je Afšin Gafarian?
Afšine Gafariane, ako ne podigneš ruku
otići ćemo u Mašad po tvoju porodicu. -Ja sam Afšin.
Dakle, ti si neki umetnik.
Očeličite ga... umetnički.
Podignite ga.
Naša Islamska Republika sija kao jarko Sunce.
A ti, bacaš prašinu prema Suncu.
Ali ta prašina, sada ti se u oči vraća.
Hej! Pobeže nam ovaj!
Hej! Ostanite uz ove iz kombija!
Naći ćemo te, Afšine Gafariane! Ti si mrtav čovek!
Elahe.
Šta ćeš da uradiš? Do sutra, punktovi će biti na svakom ćošku.
Pritajimo se. -Na koliko dugo? -Koliko bude bilo potrebno.
Afšine, naći će te jer ti znaju ime. -Znam Nasere!
Zdravo. Ni ti ne možeš da zaspiš? -Ja...
Od kako su me napali loše spavam. Od tada imam košmare.
Ako su planirali da me preplaše, uspelo im je.
Mona mi je rekla za plesni nastup. Drago mi je da si uspeo. -Hvala.
Lepo je što si se i ti vratio glumi ponovo.
Afšine, ne želim da idem u Pariz.
Ne mogu sada napustiti Monu usred ovoga. Volim je.
Ali ti bi mogao da odeš. -Šta? -Preuzećeš moju ulogu u predstavi.
Ti si im koreograf Nasere. Ne bi mene pustili umesto tebe.
Ne, mislio sam da ideš kao ja. Ispravićemo pasoš.
Ako ostaneš ovde, ubiće te. -Loša je to odluka. -Nije, idi i ne vraćaj se.
To nije ostvarljivo, ne mogu. -Zašto Afšine?
Zašto ne možeš da odeš?
Prelepo plešeš, znaš li to? Nemoj nikada odustajati od toga.
Ne dozvoli da te bilo ko sprečava. Čak i ja.
Idi u Pariz Afšine. Zbog nas.
Kada sam prvi put gledao baletsku predstavu...
Nisam ga razumeo. I nisam video svrhu u tome.
Onda mi je prijatelj izrecitovao jedan stih iz pesme. Od Rumija.
"Obasut svetlošću tvojom, naučih kako voleti."
"U tvojoj lepoti." "Poeziju pronađoh."
"Ti plešeš u srcu mome, gde te niko ne može videti."
Samo idi...
Kako se zove to dramsko delo? -Bura.
Siguran si da će ovo uspeti? -Jesam, 100% sam siguran.
Već sam pričao s drugim glumcima. Doći će večeras ovde.
Zašto? -Zbog probe.
Zašto?
Afšin odlazi u Pariz, zauzeće Naserovo mesto.
Svratio sam samo da uzmem neke stvari... za miting.
Ardi... -Znam da moraš da ideš.
Vidimo se uskoro Afšine.
Pasoš: Naser Džavadi -Službeni put-
Gde je moj glas?
MUSAVI JE NAŠ PREDSEDNIK
Zdravo. -Mir s tobom. -Mir s tobom. -Mir s tobom.
Poneli ste pasoš? -Jesam. -Izvolite vašu kartu.
Na ovom putovanju, predstavljaš Islamsku Republiku Iran. Razumeš li?
Naravno, cela trupa je predstavlja. -Dobro.
To je papučar Ministra kulture. Ne obraćaj pažnju na njega... Nasere!
Nasere Džavadi. Gde idete? -U Pariz.
Koja je svrha vašeg putovanja?
Učešće na pozorišnom festivalu u Parizu.
Vi ste student glume? -Da, ja sam koreograf.
Datum vašeg rođenja?
23. Avgust, 1985.
U redu. Razumem.
"Pij vodu, al' ne pre mene." "-Al' užasno sam žedan."
Tako? -Da, i onda kaže.
"Od tih pet, nas je troje." "Pij kad ti naredih, slugo-čudovište!"
"On je budala na ovom ostrvu."
POZORIŠNI FESTIVAL STUDENATA
PREDSTAVA "BURA" U IZVOĐENJU TEHERANSKOG UNIVERZITETA
Afšine? Afšine?
Mehdi? Pa to si ti.
Šta ti radiš ovde? -Ja ovde živim. -Zašto? Mislim, šta se desilo?
Od zatvaranja Sabe, život mi se promenio. Najbolje je bilo da odem.
Uostalom, gde je Nurijev otišao kad je pobegao iz Rusije? -U Pariz.
Istinu zboriš. -Mehdi...
U velikoj sam nevolji.
"Pij kad ti naredih, slugo-čudovište!
Oči su ti u glavu utonule. -A gde bi mu trebale biti?
Baš bi istinsko čudovište bio da si mu u repu.
Moje ljudsko čudovište tako je pijano da mu se jezik plete.
Ništa tečno ne može mi nauditi: ni piće, ni more.
Pre nego se obale domogoh,
preplivah 200 kilometara i eto me živa i zdrava...
Tako mi sunčeve svetlosti bit ćeš moj poručnik, čudovište, il' barjaktar.
Bolje poručnik jer ravno ne može stajat da barjak drži.
Il' povratka nema...
Čudovište, govori kad kažem.
Zovem se Afšin Gafarian. Iranski sam državljanin.
Ja sam plesač, a moja vlada svom narodu ograničava slobodu.
U mojoj zemlji, čak je i plesanje zabranjeno.
Želim svoja prava. Želim svoju slobodu.
Što lažno zboriš, neuko... -Zovem se Afšin Gafarian!
Ja sam...
Afšine, ples može biti sve.
Čak i podizanje pesnice u vis, jer veruješ u nešto.
Zovem se Afšin Gafarian. I ja sam...
Ja sam plesač.
Ali moja vlada svom narodu ograničava...
Slobodu.
Hej! Hej!
Hej!
Nemojte, molim vas.
Prekidaj ovo.
Mrtav si zbog ovoga.
Idemo.
Francuska vlada je dala azil Afšinu Gafarianu.
Plesni Nacionalni Centar u Parizu mu je dao stipendiju.
Nakon diplomiranja, osnovao je plesnu trupu.
Koja redovno nastupa širom Evrope.
Njegovi prijatelji još uvek krče svoj put u umetnosti.
Afšin se nada, da će se jednog dana vratiti u svoj zavičaj.
Film je baziran na istinitoj životnoj priči Afšina Gafariana.
Prevod i obrada: Gale ~Posvećeno mom ocu~